Stația Centrală din Milano
De ce nu iei trenul cu noi?
Pentru că merg cu mașina împreună cu tatăl tău.
Uite-i.
Pierrot, după ce ajungem în Franța nu ne mai mutăm niciodată.
Vom fi mereu împreună. Înțelegi?
S-ar putea să ajungem înaintea ta.
Cumpără-ne niște bluze. - O să țin minte.
Nu te îngrijora. O să fiu în regulă.
A vrut să îl atenționeze să fie atent.
Dar la ce bun?
De când a început să împacheteze și să despacheteze, nu a zis nimic.
Sau aproape nimic.
Copii au urmat-o.
Nu aveau chef de nimic, decât de școală.
Pentru această ultimă călătorie nu a împachetat decât esențialul.
Poșeta ei conținea ultimii lor bani.
Dar ca să pleci din Italia și să treci granița ai nevoie de mult mai mulți bani.
Și cei doi bărbați nu știau decât o singură metodă să facă rost de bani.
Acest om era Abel Davos, condamnat la moarte în absență.
Pe fugă de ani de zile, a văzut cum resursele sale se împuținează,
chiar și atunci când anxietatea îl ținea pe fugă.
Cu poliția Italiei pe urmele sale din ce în ce mai aproape,
Franța era cea mai bună opțiune.
Poate i se pierdea urma.
Și acesta era prietenul său, Raymon Naldi.
Pentru ei, orașul nu era nici plăcut, nici neplăcut.
Nu îl sesizau. Iar pe oameni nici atât.
Nu avem nici o opțiune.
Nu poate să fie mai rău ca la Torino.
- Cât? - 500,000.
- Glumești! - Nu.
O să fie de ajuns pentru călătorie.
Nu putem să mai stăm lângă Ventimiglia.
Problema este să ajungem acolo.
Nu văd de ce nu am ajunge.
Mergem după cum am plănuit.
- Unde e motocicleta? - În afara Cortei Maggiore.
Ai umplut rezervorul?
- Pajură. - Cap. Ai pierdut.
Am câștigat.
Se oprește sau nu?
Organizează un blocaj pe Route 6!
Cheile!
Repede!
Stai, hoțule!
Idiotule! L-ai lăsat să ia mașina, așa simplu?
Raymond!
Suntem cei mai buni!
STAȚIE DE AUTOBUZ
Mamă.
Mamă, fi atentă aici!
Pot să mă duc în apă?
Doar să îmi ud picioarele!
Nu, dragă!
Mamă! Uite-i că vin!
Abel.
Eram la marginea drumului.
Vezi? Am reușit.
Și Ferucci? - E acasă.
Am plecat.
- Cât de mult ți-au cerut? - 6 sau 7 milioane.
Să-i ia naiba!
Bună Naldi.
Ar fi fost ușor dacă nu era blocajul.
Nu ar fi fost nici un risc.
Plănuisem tot.
Acum e imposibil.
Înțeleg.
Și să te ascunzi într-un orășel de lângă graniță e și mai riscant.
Și acum ce facem?
Ce pot să spun? Nu pot să ne ia urma.
San Remo e cea mai bună opțiune pe care o avem.
Sunt foarte mulți turiști.
Ce-a spus?
- Să trecem pe la San Remo. - Pe acolo trecem.
Thérêse!
Haide dragă. O să intrăm în compartiment.
Pierrot, coboară și tu.
E Menton. Stai mai în dreapta.
Au adormit.
Lasă-i să doarmă. O să-i trezim când va fi nevoie.
Incetinește. Facem prea mult zgomot.
Ce o să facem cu barca?
O să-i stricăm cârma și îi dăm drumul pe mare.
Oprește motorul.
Haide Thérêse.
Casă dulce casă!
Pierrot, fii atent la Daniel.
Hei, tu de-acolo!
Ce faci acolo?
Ține-ți mâinile acolo unde sunt și mergi pe aici!
Raymond!
Thérêse!
Raymond Naldi.
Un fost prieten de-al lui Perrot le Fou.
O lovitură bună?
Și femeia?
Nu știu. Nu am mai văzut-o până acum.
Prima oară a fost în Roma. Un atac asupra unui curier de la bancă.
Un om mort.
Genova și Torino. Doi morți.
Descrie-l.
Un tip mare. Umeri lați.
Păr negru. Față pătratică.
Îmbrăcat în albastru. Cu un copil de 7 sau 8 ani,
și incă unul de 4 sau 5 ani.
Fă un raport.
Acoperă toate stațiile, drumurile, aeroporturile și majoritatea hotelurilor.
Până la Marseille.
Copii mănâncă la ore regulate.
Și devin somnoroși repede.
SCHIMB DE FOCURI INTRE AGENȚII VAMALI ȘI GANGSTERI
... pe fugă alături de copii săi.
S-au luat măsuri pentru a preveni fugarii să scape din zonă.
Pierrot...
Ascultă cu atenție căci ceea ce am de zis este foarte important.
Nu putem să mai mergem împreună pe stradă ca înainte.
Trebuie să mergi în urma mea.
Să îl ții pe Daniel de mână
și să nu va despărțiți.
Stați la 10 yarzi în spatele meu.
Ca de aici la stâlp.
Vezi?
Dar dacă nu te chem...
Dacă nu te chem, nu veni la mine.
Și dacă, într-o zi...
vezi oameni în jurul meu
să nu te apropii de mine și să nu țipi. Nimic.
Doar mergi în partea opusă împreună cu fratele tău.
Unde mergem?
Aici, la o biserică.
O să ceri să îl vezi pe preot.
Dar nu te îngrijora. Nu o să se întâmple.
Acum o să mergem afară și o să chem câțiva amici să vină să ne ia.
Asta e tot.
Deci facem cum am zis?
Parisul pe fir, domnule.
Henri Vintran, vă rog.
Tu ești, Riton?
Sunt Abel.
Abel? Nu îmi vine să cred! Ești chiar tu?
Sunt în Nisa. Lucrurile stau prost. Sunt bolnav.
Am copii. Mă auzi?
Sigur că te aud.
Thérêse e moartă.
Doamne! Afacerea aia era din cauza ta?
Da, și e urgent.
Dumnezeule!
Sunt blocat, Riton.
Stai. Ai cumva niște mărunt?
Sigur, sigur.
- Benazet. - Cine?
Be-na-zet. Quai de Lunel.
Dar trebuie să vii aici
cu o ambulanță sau ceva asemănător.
Putem să ne întâlnim cum o făceam înainte.
Ca înainte.
Te-am auzit. Ca înainte.
Nu te îngrijora.
Ia-i și pe ceilalți. Jeannot, Fargier, toată gașca.
Sunt tot acolo?
Sigur. Nu-ți face griji.
O să sun iar în 2 zile.
În 2 zile. Nu-ți face griji.
Între porțile Saint Denis și Saint Martin
erau 50 de oameni pe nume Riton
dar era un singur " Riton al Porților ".
Nu era tipul care să confunde o palmă dată pe umăr din prietenie.
Afacerile erau afaceri.
Bere.
- Care e problema? - Nimic.
Denise...
Când trece Jeannot pe aici, spune-i să mă caute la Fargier.
La hotel.
Deci afacerea aia italiană era a lui.
Da.
La locul de întâlnire?
La poșta Grimaldi, ca înainte.
Un fost spărgător de seifuri
Raoul Fargler deținea un hotel și o vilă în Le Véslnet.
Încă mai făcea treburi murdare, dar era foarte precaut.
Jean Martin, alias "Copilul Jeannot", era încă bun la ce făcea, dar nu avea noroc.
Și în două zile eu voi fi cel pe care îl va suna.
Ai spus deja asta.
O situație ca asta
necesită foarte multă gândire. - Mie mi se pare destul de simplu.
Totul e simplu la tine.
Mergem cu o ambulanță și o mitralieră
și aducem copiii înapoi.
Nu asta vrea el?
Ce vrei să spui cu "mergem"?
Pot să spun același lucru. Dar ai uitat o chestie.
Pentru început, tu nu poți să mergi.
E scos pe cauțiune.
Nu te înțeleg. Despre ce vorbești?
Nu ai cum să pleci din oraș, nici măcar pentru o zi.
Dacă îi vine judecătorului să te cheme, ce faci?
Și nu avem dreptul să-i trimitem lui Abel pe cineva care e în primejdie.
O să merg chiar mai departe...
La fel și pentru Riton.
Și pentru mine deasemenea.
Nu e treaba noastră.
Totuși, îți jur, Jeannot,
vreau să merg și eu.
Dar oamenii vorbesc. Știu că suntem prieteni cu el.
Avem nevoie de cineva care să nu atragă atenția.
Cineva de încredere. - Asta greu găsești.
Nu 50 de oameni... unul singur! Poți să găsești unul.
Posibil.
Dar trebuie găsit imediat.
Sigur. Și organizăm totul de la mine de acasă.
Du-te la Nevada. O să îl sun la barul lui.
De restul mă ocup eu.
O să cumpărăm o ambulanță cu acte și cu tot tacâmul.
Ne e nevoie să ne ambalăm.
Ne vedem.
Ne vedem mai încolo, Jeannot.
Îi cunosc pe toți.
Fargier al tău nu își va pune niciodată capul la bătaie.
Nu-i adevărat. Abel nu avea numărul lui,
altfel l-ar fi sunat.
Dă-i numărul atunci.
E prea târziu acum.
Dă-i numărul și hai să plecăm din oraș.
În felul ăsta Fargier va trebui să-și plătească datoria.
Am și eu o datorie: bistro-ul ăsta.
Abel a pus banii.
Dar Fargier îi e dator cu viața. Abel l-a scos din închisoare.
Știu ce am de făcut.
Îl cunosc și eu pe Fargier.
Și o să îl las să creadă că s-a terminat.
Are mereu idei bune.
Și noi îl vom susține.
Vă duceți împreună?
Nu prea cred.
Jeannot nu poate să meargă.
Cât despre Riton,
o să meargă dacă merg și eu.
Dar eu nu mă duc.
Ce ai spus?
Uite, Sophie, am spus că nu mă duc,
dar o să-l aducem aici teafăr și nevătămat.
Și odată ajuns în oraș o să am grijă personal de el,
ca și cum ar fi fratele meu.
Daniel!
Vino aici.
Ia-ți mingea.
Uite-i!
Bună, copii!
Bună ziua, domnule.
Vino aici, piratule!
Știi ce ești tu? Un pachet.
Știi ce fac eu cu pachetele?
Termină, mă gâdili!
Balonul meu nu mai are aer. Nu mai zboară.
Ajută-mă să pun masa și o să îl umflu la loc.
Du-te repede și adu farfuriile.
Cum se face că marea nu se mișcă acolo unde sunt bărcile?
E intenționat.
În felul ăsta nu se ating unele de altele și nu se sparg.
- E un port. - Da, se cheamă port.
Telefonul e al tău, Abel.
Mulțumesc. Vin imediat.
Numărul tot nu răspunde.
Nu e rău. Cât?
450.
Bună.
Mai mult de atât nu am putut.
Nu e nouă, dar încă mai merge.
E de ajuns.
Poți să ascunzi un puști...
și o mitralieră.
Tot ce ne mai trebuie este un șofer.
Și ce a zis Nevada?
Că sunt greu de găsit.
La început, nu îmi venea să cred că poate să devină atât de rău.
Dar trebuie să fii realist.
Acum polițiștii verifică hotelurile de trei ori pe zi.
Știi, Abel, ei spun că sunt de încredere.
E adevărat.
Nimeni nu a avut probleme cât timp a stat la mine.
Dar nu te integrezi, Abel.
Sigur, ești precaut.
Dar oameni au ochi peste tot.
Și un tip singur cu copii trezește suspiciuni.
Nu poți să îi oprești din vorbit.
Nu ar fi trebuit niciodată să iau bani din cameră.
Problema ta nu sunt banii.
Ai făcut tot ce ai putut.
Tată?
Ce e?
O să stăm mult aici?
Când o să vină să ne ia?
În curând.
Unde o să mergem atunci?
La Paris.
Numele meu este Stark. Eric Stark.
Nevada mi-a vorbit despre tine.
Aici sunt.
Mă scuzi o secundă?
Domnul Nevada.
Raoul Fargier.
Este cineva aici care spune că dumneavoastră l-ați trimis.
Stark.
Îmi cer scuze, dar aceasta nu este o problemă minoră.
Deci ești unul de-al nostru?
Un fel de a zice. Lucrez singur.
Sunt anumite avantaje. V-au spus despre mine?
Nu prea multe.
Sunt prietenul lui Abel. Cel mai bun prieten al său.
Eram parteneri.
Pe vremea aceea luam decizii pentru toți.
Nu a decis nimeni pentru mine niciodată.
Depinde cu cine ai avut de furcă.
Dar toate astea au trecut.
Nu ar trebui să fii aici acum.
Ar trebui să conduc ambulanța. Dar asta e imposibil.
Cu totul imposibil.
E prea complicat ca să explic.
Afacerea ta e doar a ta.
Tot vorbesc, dar nu ți-am mulțumit încă pentru că faci asta.
Apreciez asta.
Sincer, chiar apreciez. - Bine.
Îl știi pe Abel?
După nume.
O să îți aducem o poză.
Vă întâlniți la poșta Grimaldi la ora 4.
E un loc vechi de întâlnire.
Trebuie să te avertizez.
Dacă intri într-un blocaj,
Abel nu o să mai aibă altă alternativă.
Face parte din excursie.
Dacă erai un tip angajat, puteam să îndulcim pastila.
Dar cu cineva ca tine nu pot să îmi permit.
Păi și?
Deci când poți să pleci.
- Oricând. - Chiar acum?
Dacă vrei.
Dacă am înțeles bine, ești mereu disponibil.
Pentru anumite treburi.
Bine.
Haide. O să te prezint lui Riton
și îți arăt ambulanța.
TURURI TEATRALE BLASTONE
Fargier m-a trimis.
Am ambulanța.
Hai să plecăm de aici.
Cum ziceai că te cheamă? Stark?
Și ceilalți? - Ne așteptă.
Lucrezi cu Fargier.
De ce ești aici?
Angel Nevada mi-a spus că Fargier are nevoie de un om.
Și ai venit așa pur și simplu, pentru un străin?
Pentru nici un motiv.
Îți pare rău pentru un tip la ananghie, care are și doi copii?
Aveam un prieten pe nume Raymond Naldi.
Îl știai pe Raymond?
Nu s-au cunoscut în Paris.
Nu vroiam să îți spun,
dar la ce ai cum în cap, mai bine îți spun.
Ști...
Era și timpul să ajungi aici,
dar nu trebuia să fii tu.
Sunt bucuros că sunt aici.
O să te scoatem ușor de aici.
O să mergem să luam copii.
O să încerc să fiu cât mai vesel cu ei.
Trebuie să încercăm să ținem pasul.
Nu văd nici un motiv pentru care n-am putea.
O ambulanță e singurul lucru în care încă nu am fost.
Au spus că ai fost în Elveția la un moment dat.
La început. În Geneva.
Pe urmă ne-am plimbat în jurul Italiei.
Nu ai putut să te stabilești nicăieri.
La un moment dat am crezut că pot.
Când s-a născut Daniel.
Stăteam lângă un lac pe lângă Lugano.
Era ca o poză dintr-o carte poștală.
Era un tip care construia bărci.
Ne înțelegeam bine.
Chiar am și muncit puțin cu el.
Și apoi...
Ce părere ai despre Fargier?
Un tip precaut.
Ce naiba?
Stai pe loc!
Dă-mi drumul.
Ai vreo problemă?
Nu avem nevoie de nimeni.
Ba da, avem!
Hei, tu!
Singurul lucru bun al meu este stânga mea.
Nu pot să stau aici.
Unde te duci?
El se ducea în Nisa. Eu la Paris.
Ai o servietă?
Hai să mergem să-l luăm.
Ești actriță?
El e managerul turneului.
Am vrut să mă opresc. El nu a vrut.
Și ce o să faci acum?
Același lucru, numai că o să lucrez cu alți oameni.
Sper să nu ai probleme din cauza mea.
Dacă pleci, puștiul s-ar putea trezi.
Vrei să îmi dai o mână de ajutor?
Tipul din spate
a avut probleme cu soția.
Nimic nou, dar de data asta ea nu a mai suportat.
Era nebună după el, dar el vroia o schimbare.
Așa că l-a împușcat.
Ducem copii la un unchi.
Au trimis-o pe ea în Elveția, acolo unde trăiesc eu.
Ai prins ideea?
Oribil.
Sunt foarte cunoscuți și încălcăm legea.
Rănile de glonț sunt treburile poliției.
Nu am raportat-o.
Așa că din timp în timp
întâlnim blocaje.
Și dacă sunt?
Ar putea să îi ceară actele
și apoi să ne ducă la spital. Soția ar putea ajunge la închisoare.
Început prost pentru copii.
Atunci nu ești șofer de ambulanță.
Nu.
Sunt prietenul lui. Numele meu e Eric.
Liliane.
O să ajut și eu cum pot.
E un halat alb în spate.
Pune-l pe tine și urcă-te în spate, în caz că ne opresc polițiștii.
Sper că e confortabil.
Doarme?
- E serios? - Fractură craniană.
Cât mai e până la Paris? - Cam două ore.
Ești în regulă?
Să mergem.
Blocaj. Pierrot, ascunde-te!
Actele vă rog.
Aveți un pacient?
Dacă nu vă supărați.
Îmi cer scuze.
Ce are? Fractură craniană.
Mergeți.
- Pot să te mai văd? - Dacă vrei.
Aș vrea.
Stau la 58. La Madame Weber
La revedere
și mulțumesc.
Noroc.
Noroc în toate.
- E Riton. - Stai.
Abel e în oraș. Tocmai ce a sunat.
Ne întâlnim la mine în jumătate de oră.
Sunt pe drum.
Vin alb. E încă devreme.
Ai fost până în iad și înapoi, eh?
A fost foarte îngrijorat.
Nu a putut să doarmă. La început nici nu vroia să vorbească despre asta cu mine.
Suntem cine suntem.
Ai sunat. Trebuia să facem ceva.
Dar nu a fost ușor.
Timpurile s-au schimbat.
Dar am făcut ceea ce trebuia să facem.
Am găsit un om bun, nu-i așa?
Și îți e mai bine aici decât la Nisa.
Mai bine aici... asta depinde.
Încă mai trebuie să le găsim copiilor un loc unde să stea.
Nu o să fie ușor.
Sigur că nu. Din punctul ăsta de vedere, Paris sau Nisa, e același lucru.
Du copii afară te rog.
Haide, Daniel.
Lasă aia.
Ce e cu tine?
Pentru mine, Paris și Nisa nu sunt la fel.
În Nisa nu am prieteni. În Paris am.
Riton, de exemplu.
Ce poate să facă?
Vorbesc cu Riton.
Ei bine, sunt soția lui.
Atunci "soția lui" poate să stea acolo ca să nu trebuiască să o ascultăm.
Abel...
Sunt atât de fericit.
Ce se întâmplă?
Îi spuneam lui Denise că nu a fost niciodată partenera mea.
Dar cu tine, Jeannot,
și Riton... Riton al Porților.
Dar nu cu soția lui.
Sigur, dar nu asta a vrut să zică.
Atunci ce vrei să zici?
Când ai sunat din Nisa, nu am putut să mă duc acolo.
Eram pe cauțiune. Încă mai sunt.
Acum te văd pe tine alături de copii
dar tot ceea ce am este o cameră de hotel
unde nu poți să petreci nici măcar o oră.
Sunt doar un prieten nefolositor.
Dar trebuie să mă crezi...
De când ai plecat am tot umblat alandala.
Nu am făcut prea multe.
Tot ce am acum este un număr de telefon. Sună-mă oricând vrei.
Chiar dacă nu e mult, o să fie între noi.
Mulțumesc, Jeannot.
Sincer, Abel, e o situația teribilă.
Acasă, cu Sophie, nu e de ajuns.
S-a schimbat dramatic. Nu o s-o mai recunoști.
Zici că e un zombie.
Dar am încercat orice.
Am chemat toți doctorii pe care am putut.
Nu se întâmplă nimic.
Chiar și cele mai mici emoții ar putea să o ucidă.
Așa că mi-am adus aminte de un văr de-al meu din Anglia.
Nu păstrăm legătura, dar cred că e încă acolo.
Mă îndoiesc că ar refuza.
Vezi tu, partea cea mai grea ar fi calea.
Mă înțelegi... calea prin care fac totul să meargă.
Dar oricum...
Pot totuși să încerc să îi scriu.
Când Sophie m-a rugat să te scot din închisoare...
unde ai fost și azi...
Nu am vorbit de nici un văr din Anglia.
Nu am spus că o să încerc să îi scriu.
Știu asta, Abel.
Toți știm asta pe aici.
Dar cine a trimis un străin la Nisa după mine?
Tu.
Și tu.
Voi doi sunteți destul de vicleni.
V-ați dat seama că nu aveam prea multe șanse.
Deci, începe cu un șofer, pe care sperați să nu îl găsiți,
și se termină cu un văr în Anglia.
Nu am venit pentru lapte.
Dacă m-ai fi ascultat, l-am fi lăsat în Nisa.
Nu s-a schimbat deloc.
Domnul Chapuis.
Abel! Ce cauți aici?
Nu ai auzit? Răfuiala de lângă Menton...
Tu erai acolo?
Și Thérêse?
Bietul de tine!
Vino, să ne plimbăm puțin.
Și copii?
Asta e chestia...
Nu știu ce să fac cu ei.
Nu pot să îi târăsc tot timpul după mine.
Sunt eu sau serviciile sociale.
M-am gândit să plătesc pe cineva să îi ia la eu, oricine...
Dar dacă încep să pună întrebări, se duce totul de râpă.
Cât de mult știu?
Când Thérêse era în viață,
credeam că noi călătorim. Dar în seara trecută, pe plajă...
Am încercat să îi mint, dar nu știam ce să le zic.
- Unde sunt? - Acolo.
Domnul Chapuis este un om foarte bun.
Sora sa va avea grijă de voi,
dar trebuie să faceți ceea ce vă zice.
O să stați într-o casă foarte frumoasă, ca a unchiului Ray.
E ca la țară. Are și grădină.
Înseamnă că nu o să mai stăm în Paris?
E foarte aproape. E într-un loc numit Arcueil.
Vii cu noi?
Sigur, dar nu acum.
Nu vă faceți griji. Nu o să vă părăsească.
O să-l vedeți și pe Eric. O să vină des în vizită.
Și școala?
O să mergeți acolo la școală.
Acum o să luăm metroul și autobuzul.
- Sunteți incredibil, domnule Chapuis. - O nimica toată. Stai aici.
Eu stau la Pasajul Doisy.
Sunt două intrări.
Nu știe nimeni adresa mea.
Este o cameră a menajerei la etajul șapte.
O să îți fie bine acolo.
A muncit mult în muzeu?
Toată viața. Și tatăl meu la fel.
Au fost la război împreună.
Au fost răniți împreună.
Și apoi a apărut muzeul Maritim.
Astea sunt ale tale?
Mergem?
Nu credeam copii să doarmă în aceeași cameră cu mine.
La vârsta lor, îmi petreceam vacanțele cu familia Chapuis în Arcueil.
Trage de la tine.
Lasă-l.
O să îl termin singur.
Știi...
Riton și Fargier...
ar trebui să îi uiți.
Deja am făcut-o.
Nu mai există pentru mine.
Vrei un ceas cu alarmă?
Nu, mulțumesc. Vreau doar să dorm.
Mulțumesc pentru tot.
Tu dormi aici sus,
Dar ești oricând binevenit jos.
- Alte camere? - Am văzut tot, locotenent.
Atunci pot să mă întorc la Paris.
Domnule Benazet... Locotenent Blot, secția Omoruri.
Aveți clienți aici?
Ați avut clienți?
- Neînregistrat? - Un bărbat cu doi copii?
Un om obișnuit alături de copii nu ar fi fost o problemă serioasă,
dar acest om era Abel Davos.
Și tu știai, domnule Benazet.
Mai bine te duci să îți iei haina.
Ghinion.
Nisa e mare. - Și Parisul e și mai mare.
Te avertizez. Dacă începi să pui întrebări, voi minți.
E dreptul interogatului.
E un drept opțional.
Ca o stație de autobuz?
Nu e rău, copii. Dar e ceva care mă deranjează.
E acel "Hei" al vostru.
Nu văd autobuzul venind.
Poate nu e din cauza ta, poate e linia stricată.
Aș putea să rescriu asta, dar pentru mine acel autobuz e Soarta.
Nu poți să ratezi acel autobuz.
O să sărim peste el acum și o să ne întoarcem la scena unu
cu Christian, Marguerite și Régine.
Am trecut pe la tine. Au zis că o să fii acolo.
Vezi, repetăm.
Asta văd. Vă deranjez?
Deloc.
Ce mai fac copii? - Bine, chiar bine.
Și prietenul tău?
Mult mai bine.
Și soția sa?
Soția sa?
E bine și ea.
Și mitraliera?
Aia da poveste.
Am venit să-ți spun ce se va întâmpla mai departe.
Dacă ești interesat.
Intri, trântești ușa, mergi până la colțul mesei
și apoi vorbești.
La blocaj... dacă lucrurile mergea rău,
prietenul tău ar fi folosit arma?
Nu a folosit-o. Asta e tot ce contează.
Îți plac scoicile?
Scoici?
Cu ce te ocupi tu de fapt?
Chiar vrei să știi?
Hoț.
Fiecare avem câte un trecut.
Sigur, toți știm asta.
Mai ales atunci când vorbele nu pot schimba prea multe.
Atunci...
Atunci?
Primăvara, adună tot ce găsesc:
Paie, bucăți de sfoară.
Și apoi nu știu ce să facă. Au uitat.
Sunt îmblânziți.
De aia sunt neîndemânatici acum.
E ca și cum ar fi bolnavi.
Nu am observat.
Trebuia doar să te uiți.
Când te uiți, înveți foarte multe lucruri.
E adevărat.
Scuză-mă.
Te deranjez. - Nu, deloc.
RĂFUIALA DIN MENTON
Sunt eu, Eric.
Ești în regulă?
O zi frumoasă.
Am actele și pașaportul. Poți să te arăți acum.
Am văzut fata din ambulanță iarăși.
Știe ceva?
E un copil bun.
Și vrea să vină cu mine să viziteze copii.
Ei bine, dacă vrea...
Știi, nu trebuie să ieși.
Pot să te ajut.
Să furi bani de la oameni nu e o soluție.
Ceea ce vreau să spun e că putem să muncim împreună.
Nu, mulțumesc.
Ultima oară a fost cu Raymond Naldi. Rezultatele au fost destul pentru mine.
Ce planuri ai?
Nu m-am gândit încă.
Încă încerc să îmi dau seama.
Și atunci când mă hotărăsc,
vreau să o fac singur, pentru ultima oară.
Că să termin totul. Înțelegi?
Cum vrei.
- Ei bine, eu trebuie să plec... - Nu mai sta.
Liliane, uite!
Au întrebat de tatăl lor. Le-am spus că este într-o călătorie.
Și mama lor?
Daniel întreabă de ea câteodată.
Pierrot nu aduce vorba de ea niciodată.
Ai cunoscut-o?
A fost o fată bună.
Dar Abel a fost niște lucruri rele întrecut.
Thérêse a aflat de ele abia atunci când au început să fugă.
Pierrot se născuse deja.
Și erau prea îndrăgostiți ca să mai asculte de cineva.
Când ești fericit, stați împreună.
Din moment ce el nu poate să vină,
spune-i că mereu am sperat la ceva bun pentru el.
Nu știu la ce, dar am speram mereu.
Abel e în oraș, Fargier.
Te-a ajutat destul de mult.
Mă întreb dacă tu o să mă ajuți pe mine sau pe el.
Pe nici unul.
Trecutul poate reveni peste noapte.
Al meu nu e adormit, e mort.
Fără să lase datorii?
Asta ar dura câteva vieți.
- Și cum tu ai o singură viață... - O prețuiesc.
La revedere, locotenent.
- Ce vroia? - Nimic, dragă.
Era vorba despre un străin care s-ar putea caza sub un nume fals.
Mă iubești?
Ești în regulă?
Ne vedem diseară. Vin să te iau.
Ești în regulă?
Da. Tu?
Sunt bine.
E acasă.
Tu ești?
Deci, fericit?
Încetezi să mai crezi, și chiar atunci se întâmplă.
Sunt fericit să aud asta.
Dă-mi voie să-ți spun altceva,
dacă te hotărăști să faci vreodată altceva,
ceva unde ești sigur că o să dormi în patul tău în fiecare noapte,
o să fie fericit să audă asta, oriunde aș fi.
Am mai auzit asta înainte.
Îți spun asta pentru că mereu credem că suntem deștepți.
Dacă dacă te oprești din a lupta pentru locul tău, devii un nimic.
Dormi ceva mai mult în fiecare zi...
până când...
până când devii un nimic.
Ca astăzi.
Nu vorbi așa.
Dar nu de asta am venit. Am venit pentru altceva.
Mâine am de îndeplinit o slujbă.
Despre ce e vorba?
Nimic serios, dar o să mă țină ocupat.
Și o să îmi permită să fac niște bani pentru copii.
Poate vor putea să își schimbele numele
pentru că Davos
nu mai e un nume.
Apoi o să plec.
Așa că am venit să te rog...
în caz că nu merge cum am plănuit...
să ai grijă de ei
până când cel mai mare o să poată să se descurce singur.
Sigur.
Doar dacă.
DECORATOR DE INTERIOARE
Domnul Arthur Gibelin, vă rog.
O să vedem în legătură cu asta.
Bună, Gibelin.
Ia privește aici surpriză. Abel în persoană.
Nu mă așteptam să te mai văd.
Ești singur? - După cum vezi.
Vreau să zic, un om cu situația ta, venind aici...
E posibil să te întâlnești cu cineva pe scări.
Nu îți face griji.
Pune-te în locul meu. Am crezut că ești mort sau că te-ai dus cu diavolul.
E cam același lucru.
După cum vorbesc oamenii, începi să crezi unele chestii.
L-ai mai văzut pe Fragier?
Lucrul principal este să respiri ușor și să nu îl uiți pe bătrânul Gibelin.
Nu pot să mai revin. Plec în o oră.
Ai ceva bani?
Depinde cum definești "ceva bani".
40,000.
E cam mult.
Știi, sunt vremuri grele. 40,000 necesită ceva muncă.
Înainte, cumpărătorii ne implorau să vindem.
Acum, trebuie să implor că să vând.
Valorează de patru ori mai mult,
și nu mai las nici măcar un cent la preț.
Fără bani, nu are nici un rost să ți le arăt.
Am banii, dar pietrele tale chiar valorează atât de mult?
Sunt false. Sticlă.
Te-au înșelat.
E imposibil.
Ești nebun, Abel!
Aveam încredere în tine!
Doar închipuie-ți că sunt diamante alb-albastre!
Nu am nimic! Blufam! Jur pe Dumnezeu.
Grăbește-te.
- N-ai face-o! - Poți să fii sigur că aș face-o.
Nu mai am nimic de pierdut.
Deci?
În sertarul de la birou.
- Care? - Primul din dreapta.
Du-te și stai jos.
Cheile.
Sunt aproape 50,000 acolo.
Fii fericit că nu verific conturile.
Ai făcut un pachet din mine
din moment ce cumpărai bijuterii la un sfert din valoarea lor.
Cine e fata de afară?
- Fiica mea. - Ai o fiică?
A soției mele. M-am recăsătorit.
Să pun locul ăsta în ordine și o să o sun.
Îi spun să facă o treabă și să lase ușa deschisă.
Aranjează-ți părul.
Idiotule!
Copile, du-te la mătușa ta și spune-i că e în regulă.
În regulă cu ce?
O să își dea seama.
Doar o secundă.
Vorbim.
- Închide ușa. - Dacă vreau.
Vrei acum?
Tu primul.
Mișcă.
Vino aici.
Mai e cineva în casă?
O femeia care spală rufele în bucătărie.
Adio, Gibelin. Doar scrie.
Ar fi bine să nu te mai văd iar.
Ar prefera să nu îi vadă.
Când pleacă?
Cred că în trei zile. Dar eu rămân aici.
Pierrot!
Deja au prieteni?
Copii de vârsta lor își fac prieteni în 5 minute.
Totul e în regulă atunci.
Banii pe numele lui Chapuis, pașaportul...
Totul.
Că excepția faptului că trebuie să plec.
Prima dată peste mare?
Gibelin a tras o mare țeapă.
A spus că încrederea l-a ruinat.
L-a ruinat... Să nu exagerăm, te rog.
E mai grav decât crezi.
Dacă Abel începe să jefuiască lumea, unde va ajunge?
- De unde să știu? - Ar fi bine să aflăm.
Uite, am avut o discuție lungă cu Gibelin.
I-am explicat tot. Ne înțelege acum.
Te-am speriat?
Am crezut că ești omul de pe hol.
- De pe hol? - Mereu mă urmărește.
O să mă dau din calea ta. - Nici o grabă.
Mulțumesc. Termin într-un minut.
Cred că a intrat la bănuieli din moment ce ne-am întâlnit pe scări
și i-am zâmbit doar ca să fir politicos.
Ai grijă la cine zâmbești.
Care e problema?
Acum e momentul când fiecare își adună rufele. Așa că aici...
- Deci ce facem aici? - Așteptăm.
Văd.
Nu stai de mult aici?
Lucrez pentru doctorul de la etajul patru.
Văd.
Aici e.
Continuă.
Și ce faci? - După cum vezi, trag apă.
Cine te-a trimis?
Te avertizez. O să folosesc asta.
Agenția de detectivi.
Știi unde stau?
Pasajul 5 Doisy. Etajul 3.
Perfect. Atunci să mergem.
Nu e rău aici. Ai mulți vizitatori?
Deci cauți pe cineva care stă aici.
Nu vrei să spui de ce. Nu vrei să spui nici pentru cine.
Uite prietene, am fost un M. P. în armată. Am văzut tot ce era de văzut.
Puteai să mă dobori destul de ușor mai înainte.
Dar la tine acasă e totuși greu.
Cu vecinii, zgomotul, trupul... Am dreptate?
Poate.
Asta nu a făcut prea mult zgomot, nu-i așa?
- Te simți mai bine? - Sunt în regulă.
Numele tău este Jacques Imbert. Lucrezi pentru Agenția Péreire.
Șeful nu ne-a spus chiar tot. El plătește, noi lucrăm.
A trebuie să te urmăresc până am aflat adresa prietenului tău.
Ceva legat de o femeie.
Prietenul tău a furat nevasta unui tip. Tipul o vrea înapoi sau ceva în schimb.
- Mi-ai văzut prietenul? - Nu. îți jur, nu l-am văzut.
O să îl vezi. Și tu, și șeful tău. Toată lumea va fi fericită.
O să vorbesc cu domnul Bacérês și o să te contactez.
Mi-ar place să îl văd pe domnul Bacérês.
Te așteaptă?
E bine un asistent? - Nu, el, nu altcineva.
Cine te-a trimis?
Domnul Jacques Imbert.
E urgent.
Intră.
Domnule?
Tipul care mă urmarea e în viață. La fel ești și tu.
Ar trebui să fii fericit.
Domnule, amenințările nu au nici un rost aici. Nici grosolănia.
Sunt legi care protejează munca pe care o facem noi.
Legi făcute pentru toți.
Totul depinde de moment.
Întâi, să vedem dosarul Stark.
Nu e rău.
Și cine a ordonat farsa asta?
Un om care își căuta nevasta.
Continuă.
Întâi, a vorbit cu mine despre cineva pe nume Stark.
Mi-a dar adresa unui bar pe care îl frecventează.
- Nevada? - Da.
Se pare că Stark îl cunoaște pe amantul soției.
Și eu sunt amantul?
Te potrivești descrierii.
Cum arată clientul tău?
Nu l-am întâlnit niciodată.
Așa lucrezi, orbește?
Atât timp cât plătesc...
Care e numele lui?
Domnul Jean.
Cum îl contactezi?
Sun la un număr.
Ei îl anunță și mă sună după o jumătate de oră.
Atunci o să îl suni acum.
Spune-i că ai adresa.
Trebuie să te ia de aici. Sună de trei ori.
Și apoi?
Trimiți echipa acasă și așteptăm amândoi aici.
Mișcă!
Să mergem.
Intră.
Deci se pare că ți-am furat soția?
- Uite Abel, pot să explic. - Sunt sigur.
- Nu au vrut să facă rău. - Ei doar vor adresa mea.
- Vroiam să vorbesc cu tine. - Atunci vorbește.
E vorba de bani. E o problemă majoră pentru mine.
Te pierzi, Gigi.
Obișnuiai să fii mai deștept.
Credeai că o să îți dau banii înapoi?
Că o să te răsplătească, doar văzându-te din nou?
Bietul Gigi! Te aștepți să înghit toate astea?
Spune-mi restul pe drum.
Ai mașină?
Atunci să mergem.
Nu îl cunoșteai pe Stark. Cine ți-a spus despre el?
Fargier.
- Și Riton? - M-am întâlnit doar cu Fargier.
Te-ai dus plângând la el ca să îți iei banii înapoi.
A fost de acord să mă ajute dacă ma predai la sfârșit.
Era benefic pentru Fargier.
Nu poți să crezi asta.
Fargier ți-a dar adresa lui Stark ca o favoare pentru mine?
De parcă n-ar fi știut că un escroc ca tine are două fețe.
Ți-ai vinde propria mamă.
Ești nebun! Ce vrei să zici?
La ce poți să te gândești? Îți imaginezi prea multe.
Ți-am uitat adresa.
Nu uiți ceea ce găsești atât de greu.
Ești speriat. Ai greșit atât de grav, încât abia poți să respiri.
Oprește aici.
Nu ai fi în stare.
Ce faci aici?
Tocmai m-am întâlnit cu Gibelin.
E mort.
Sfârșitul liniei, Raoul.
Pentru cine?
Pentru unul dintre noi.
Sau pentru amândoi.
Aș vrea să îl văd pe domnul Vintran.
E în camera din spate.
Fargier?
A avut un hotel. Se retrăsese.
Poate de asta.
Și tu te retrăsesei.
Oricine l-ar fi ucis pe Fargier a tras repede.
Cam ca Abel, dacă înțelegi ce vreau să zic.
Nu l-a mai văzut nimeni de atunci.
Jur pe Dumnezeu, nimeni. Trecutul e trecut.
Abel e mort pentru mine. - Dar e viu.
Am un mandat aici. Ești arestat la domiciliu.
Ești blocat aici sau în apartament până la noi ordine.
Blocat.
Doamne! Ce se întâmplă cu mine.
E doar o bucată de hârtie.
Totul depinde de tine.
Nu ne grăbim.
O să îl prindem pe Abel atunci când termină cu tine.
Dar dacă ne dai un avans
putem să îl prindem când își coboară garda.
Și pot să părăsesc barul?
Ai putea.
Echipa Omoruri.
- E cumva o glumă? - Poate să fie orice vrei.
Portarul?
Domnul Stark locuiește singur aici?
- Nu trebuie să vă răspund. - Ba da.
Ce faci?
Portarul spune că are o cameră pentru menajeră la etajul șapte.
Idiotule! Încerci să îl avertizezi?
Ușa.
La o parte, doamnă.
Intră acolo!
Chiar nu vrei să stau?
Să revin mâine seară?
Stai la restaurant. Mai bine să eviți agitația.
Mă întrebam dacă vii și tu.
Vezi?
O să fiu iar pe picioare în două luni.
Și să ascund un fugar nu o să mă coste prea mult.
Nu e atât de rău pentru Stark.
E doar piciorul. E în spital.
Am găsit ascunzătoarea lui Riton. Hotel Concordia în Neuilly.
Vrei să mergem acolo?
Aici.
Fargier?
Nu, la fund.
SOPHIE FARGIER MOARE DIN CAUZA UNUI INFARCT
Sophie... Ea era cea mai bună.
Ghinion.
Pentru ea.
Dar pentru Riton
înseamnă noroc.
Pentru că mă retrag.
Asta înseamnă rămas bun, Jeannot.
Ce te-a apucat?
Mi-a ajuns.
Thérêse.
Naldi.
Sophie.
Și acum Stark.
Nu pot să fac nimic pentru el. Înțelegi?
Uite ce pot să fac pentru Stark.
Caută-i un avocat.
Abel a plecat. Nu a mai rămas nimic.
Pleacă naibii de aici, Jeannot.
Fă-mi o favoare.
Pleacă de aici.
Câteva zile mai târziu, Abel Davos este arestat.
A fost adus la proces, condamnat și executat.
SFÂRȘIT
Traducerea și adaptarea: 2pak
Corectarea textului: wishmaster
iNT SUBS